![Smíšené pocity a nesplněné cíle](http://www.zitusti.cz/wp-content/uploads/2024/09/Smisene-pocity-a-nesplnene-cile-678x381.jpg)
Účast na mistrovství světa v Číně pro mě byla jako horská dráha plná vzestupů a pádů. Závod, který jsem dlouho očekával, mě bohužel nechal s pocitem nenaplněných ambicí.
Závod na obtížnost začal slibně. V kvalifikaci jsem si zajistil postup do semifinále ze skvělého 6. místa a věřil jsem, že tentokrát by to mohlo konečně vyjít. Semifinále, které proběhlo ještě ten samý večer, se mi vydařilo. Překonal jsem některé nejtěžší pasáže, kde mnoho jiných závodníků zaváhalo. Do finále jsem postoupil ze 4. místa a myslel jsem si, že mám šanci na medaili. Dva dny na to však přišlo finále, které pro mě nebylo tak růžové. Snažil jsem se příliš jistit, protože jsem nechtěl znovu skončit na nepříjemném 4. místě. Bohužel mi to nevyšlo, což mě stálo umístění na 6. příčce. Tento okamžik byl pro mě velkým zklamáním, protože jsem opět nedosáhl na vysněnou pozici.
Po tak náročném závodě v obtížnosti jsem se na boulder necítil vůbec připravený. Nedostatek odpočinku mezi disciplínami a celková únava se projevily v kvalifikaci, kde jsem postoupil do semifinále jen z 15. místa. V semifinále jsem se už cítil úplně vyčerpaný, a to se bohužel promítlo i do výsledku – 16. místo a žádná šance na finále. Tento výkon byl pro mě jednoznačně nejhorší za poslední rok.
Kombinace je součtem výsledků z obtížnosti a boulderingu, a tak nebylo překvapením, že ani zde to nedopadlo podle mých představ. S 6. místem v obtížnosti a 16. místem v boulderingu jsem v celkovém součtu obsadil 7. místo. Tento výsledek je sice solidní, ale daleko za tím, co jsem si přál dosáhnout.
Čína pro mě tentokrát nebyla úspěšným závodem. Přesto se nevzdávám a těším se na nadcházející závod světového poháru dospělých ve Slovinsku v Koperu, který se koná již 6. a 7. září. Věřím, že s tímto zážitkem v zádech se budu moci poučit a ukázat, co ve mně skutečně je. I přes neúspěch v Číně věřím, že s vaší podporou mám před sebou ještě mnoho úspěchů. Držte mi palce.
Honza Štípek
Přidat komentář